Оазис!
Умри! Нямам време!
Както и подозирах.
Не ти расте плесен, въпреки че падна.
Чоколатовият Грийн Дей убива всяко живо същество.
Какво не е наред на тялото ти?
Тогава ще трябва да направя на пихтия
всяка част от тялото ти, докато спреш да шаваш.
С моя Оазис!
Няма да го победя бързо.
Тогава трябва да го отведа по-далеч оттук!
Развей гангстерския флаг на революцията
дори това да е против божията съдба.
НЕВЕРОЯТНИТЕ ПРИКЛЮЧЕНИЯ НА ДЖО-ДЖО: ВЯТЪР ОТ ЗЛАТО
Удави в гняв чувствата на страх, от онзи ден се кълна на дявола
гръб да обърна аз.
Дали отмъщението слага край? Бъдещето попитай.
Онез', които отхвърлят начина си на живот,
остават посипани в злато.
Именно, око за око,
а за предателя - реквием!
Отчаянието ти маха с ръка да се изправиш сам срещу света.
Да не ти пука, за милост тук място няма!
Когато тялото ти погине,
и молитвите ти ли изчезват също?
О, не! Това е началото на Вятър от злато...
Епизодио 32 "Грийн Дей и Оазис, част 3"
Достатъчно далеч сме. Сега подземният не ги заплашва.
Навсякъде има жертви! - Какво става?
Вижте, и там долу лежи човек! - Помогнете му! Линейка!
Насам! Под стълбите! - Какво стана с плесента?
Чоколата?
Плесента изчезва. Джорно, Миста...
Погрижили сте се за мъжа в хеликоптера?
Секо, аз съм. Разправи ли се с Бучелати?
При мен се случи нещо непредвидено.
Скоро ще се отърва от Джорно,
но ме раниха леко в главата.
За всеки случай искам да ти кажа нещо.
Слушай внимателно, Секо. Целта им е Колизеумът.
Разбрах го от разговора с Пистълс.
Явно някой ги чака там.
И този неизвестен човек знае как да победи боса.
Затова Джорно и другарите му бързат към него,
а босът се мъчи да ги спре.
Чуй ме. Ти трябва да разбереш тайната преди всички останали.
Никой друг!
Какво му става? Нима е разговарял със...
Майната ти, Чоколата! Мислеше, че ще се разстроя за теб ли?
Задето не си се справил с тях?
Ти си изключително умен,
играеше си с мен и ми хвърляше кубчета захар, имаше и пари.
А и си страшно силен... Или поне така смятах.
Затова мислех, че ще съм в безопасност край теб.
Но се оказа един слабак!
Ти загуби!
Вече не те харесвам, боклук такъв! Нито грам!
Той узна! Разбра, че целта ни е да стигнем до Колизеума!
И възнамерява да разбере тайната!
Никъде не отиваш!
Половината?
На ти! Стики Фингърс!
Какво?!
Впрочем "Колизеума"
не звучи ли като "убий ги" на японски?
Как мислиш, даскале?
Обмислях да те питам, преди да те очистя.
Досега мислех, че ще сме вън от опасност,
стига да спрем мъжа в хеликоптера.
Но положението се усложнява.
Подземният плувец се оказа къде по-опасен.
Ако го оставя пръв да стигне до Колизеума...
Той ще се развилнее!
Малко си досаден, Бучелати.
Сигурно вече знаеш,
че съм по-бърз и силен в близък бой.
Пречиш ми! Ще те убия още тук и сега!
Съобразителен си.
Пак се измъкна.
Макар и едва-едва.
И все пак с тялото ти има нещо нередно. Какво става с теб?
Забили са ти се парчета стъкло, но почти не кървиш.
И ти ли го забеляза?
Какво беше това според теб?
Нещо блесна от арката
на второ ниво.
И не е за първи път.
О, някой се скри в сенките!
Току-що...
го видях. Зърнах го за миг.
Отразяваща се светлина! Някой гледаше насам с бинокъл.
Човекът, с когото искахте да се срещнете, е там.
Май седеше в инвалидна количка. Видях и протези.
Сакат ли е?
Ще разбера тайната!
Не знам какво си сторил на тялото си,
но се приготви да умреш, Бучелати!
Гъбаркаш ли ме? Скри се под земята с ципа си?
Копираш ли ме? Мислиш ли, че имаш шансове срещу мен,
като се скриеш под земята?
Давай, Оази...
Не се е скрил, отива някъде.
По вибрациите разбирам
в коя посока се движиш.
Имитатор!
За кого ме вземаш, дявол те взел?
Ти и опиканият ти цип
посмяхте да откраднете техниката ми?!
Но копирането ще ти помогне само с едно -
да изкопаеш собствения си гроб!
Няма да ти позволя да стигнеш до Колизеума!
Земята става по-мека.
Преследва ме!
Но какъв е този звук? Сякаш се е насочил право към мен.
Казват, че звукът се отразявал по-добре в течни,
отколкото в твърди тела.
Сякаш сме под вода. Това значи ли, че той чува и моите движения?
Отдалечил си се повече, отколкото мислех,
но вече не можеш да ми избягаш.
Знам къде си. Дори колко далеч.
Вляво на 20 метра.
Мина вдясно. Още 10 метра.
Още седем метра... Пет метра!
Няма да те задуша. Ще те погреба жив!
Ще умреш в гроба, който сам си изкопа, Бучелати!
Ще избегнеш ли юмруците ми,
когато си заобиколен от стени от кал?
Още два метра!
Водопроводна тръба?
Прерязал си я, за да ме заблудиш?
Що за глупост!
Такива номерца
са доказателство, че си притиснат в ъгъла.
Фактически признаваш,
че с твоите умения веднага ще загубиш, ако моят Оазис те догони.
Не знам къде си, но ти се криеш на не повече от 20 метра от мен.
Стоиш кротко под земята, за да не те открия.
А може би се мъчиш да измислиш някаква стратегия?
Нали си съобразителен.
Само че...
Ще те накарам да изгубиш преимуществото си!
Остроумието няма да ти помогне!
Този звук е по-различен. Какъв е?
Носи се от всички страни.
Каменната настилка се превръща в кал,
понеже моят Оазис я докосва.
Но щом се отдалечи от тялото ми,
тя отново се втвърдява.
Бучелати! Може би все още са ти останали някакви шансове.
Ако кротуваш, може и да преживееш този каменен дъжд.
На света има щастливци, които три пъти преживяват бесилото,
защото всеки път то се чупи или му се къса въжето!
Проклятие! Не мога да остана под земята повече!
Но и не мога да изляза навън.
Бях се подготвил.
Ако не дойде, ще се наложи да унищожа стрелата.
Срещата им със стрелата ще донесе надежда.
Единственият, който ще може да надмине управляващия времето Кинг Кримзън,
ще е онзи, който узнае истинската сила на стрелата.
Но от нея трябва да се възползват те, а не аз!
Сдобих се с тази стрела след битката в Египет преди 12 г.
И ужасът, който носи тази стрела,
няма да секне, докато те не дойдат! - Ж. П. Полнареф (на 36 г., французин)
Докато Колизеят стои здраво, стои и Рим
Когато Колизеят падне, ще падне и Рим Когато падне Рим, ще падне целият свят
Толкова кратка биография... Колко иронично.
Присъединили са се към мафията, понеже обществото ги е отхвърлило.
И същевременно именно те се опитват да изтръгнат света от ръцете на злото.
Но в крайна сметка...
Ще успее ли Бучелати да се срещне с мен?
Ако отстъпи пред врага, всичко ще изгуби смисъл.
Няма да ми остане избор, освен да унищожа стрелата и тайната ѝ.
Единственото, което мога да сторя, е да чакам пристигането им.
Всичко останало ще почака.
Чаках през цялото това време
и бранех истинската сила на стрелата.
Не мога повече, на предела съм!
Размърда се! Не издържа и се размърда!
Той е на 12 метра вдясно. Бучелати!
Смята да се скрие под Колизеума,
за да избегне каменните ми копия!
Забрави за случая!
Идва! Чувам кристално ясно как все повече ме приближава.
Слушам ехтенето! Той е на 10 метра пред мен.
Осем метра!
Движи се по-бързо от мен!
Стики Фингърс!
Знаех си.
Знаех си, че е скривал нещо в ръкава си.
Бучелати, това ли е най-доброто, което можа да сториш?
Въпреки че ти си единственият,
който съумя да се скрие за секунда от моя Оазис.
Но това е краят! Вече съм по-близо и скоро ще те открия!
Колкото повече се криеш,
толкова по се приближаваш до поражението си!
Какво става?
Кожата ми... Нима...
Дори настилката се превръща в кал!
Именно заради това тялото ти
ще започне да се разкалва, колкото съм по-близо до теб.
Чух те! Ето там си!
Спипах те окончателно. Знам го.
На метър и половина съм от теб.
И все пак успя да стигнеш Колизеума.
Целта ти беше под носа.
На ти! Тайната ще бъде моя!
Стики Фингърс!
И аз самият не знам защо,
но дори със счупени кости почти не усещам болка.
Сърцето ми е спряло, така че не губя и кръв.
Щетите по тялото ми са минимални. Затова чаках тази възможност.
Сигурен съм, че тъпанчетата ми също ще могат да издържат.
Търпеливо чаках да довлечеш нещо под земята.
Улични лампи и знаци, паркирани коли...
И гумите им.
Прощавай. Май не можеш да ме чуеш.
Кучи син! Сгащи ме!
Но това не е кой знае какво.
Слухът ми все още е в ред.
Чух гръмването на гумата.
Знам къде си! Ето там си, Бучелати!
Кракът ми! Къде съм?
Защо? Къде е той?
Какво ми направи?
Защо го обърках с кола?
Тъпанчетата ти бяха спукани.
Стандът, който ти позволява да се движиш под земята... Оазис ли беше?
След като силата ти остана без уши, без радара си,
тя е напълно безполезна. - Знам, тъпако!
Обмислял си да ми спукаш тъпанчетата, а?
Решил си, че не мога да се движа под земята без слух, така ли?
Ама че глупава идея!
Назад! Не ме приближавай!
Няма да отнемам живота ти.
Но след като вече знаеш за човека, който ни чака в Колизеума,
не мога и да те пусна.
Ще трябва да те изкарам от строя. - Нещастник!
Искаш да ме обезвредиш?
Не ме доближавай!
Затвори си устата. Няма за какво да говорим.
Назад!
Да!
Само се опитай да ме нападнеш, и ще превърна хлапето в кал!
Ще ти го хвърля и ще избягам.
Не искаш да убиеш дете, нали, тъпако?
Плановете се менят! Първоначално обмислях да сваля боса,
но по-добре да получа награда от него, когато докладвам това на Пасионе.
За мен е по-лесно просто да работя за организацията.
Ей, хлапе! Хвани ми такси.
Вдигни ръка и махни на някое да спре!
Прави каквото ти казвам!
Слушаш ли ме?
Побързай, хлапе!
Хвани ми такси!
Бучелати! Защо ме приближаваш?
Не ме ли чуваш?
Радиусът ти на поражения е само два метра.
Отлично съм запознат.
Мислиш, че не мога да избягам със смазан крак?
Не ме подценявай! Ще убия хлапето!
Ха! Видя ли, бях прав! Не успя да ме достигнеш!
Слабоумник!
Само ми одраска ръката...
Какво?
Цип! Мамка му, гърлото ми!
Дори нямаше нужда да го предвиждам,
но в предсказанието, което видях,
Бучелати не би жертвал дете като мен.
Гадост! Трябва да отзова силата си!
Чоколата?
Чоколата!
Озовах се тук, след като проследих сигнала от телефона на Секо.
Босът описваше задачата ми по съвсем различен начин.
Вероятно не само Секо е загубил.
Все пак с Чоколата работеха заедно. И изглежда, че Бучелати е тук сам.
Къде са Джорно Джована, Наранча и другите?
Какво? Изведнъж... изгубих сили.
Не... И зрението ми се замъглява...
Нима времето ми е изтекло?
Очаквах този момент да дойде,
но защо точно сега?
Превод и субтитри ГЕОРГИ ГИНЕВ
Следва: "Неговото име е Дяволо"